Mads Skjern, med 15 års oavbrutna framgångar i affärer, förstår inte-
- att sonen Daniel hellre vill rita kläder än sälja dem.
Mads saknar sin duktiga dotter Ellen som har gift sig-
- och som trots ockupationen lever det glada livet.
Familjen Varnaes har problem med Misse Møhge -
- som fallit för den kverulantiske magister Andersen -
-och nu vill gifta sig.
Regitze går sina egna vägar.
Hon har rymt från hushållsskolan och har valts till "Miss Vår".
Ordföranden i Korsbaeks banks styrelse konsul Holm är död-
- och Skjold Hansen vill bli hans efterträdare.
Han gör stor sak av att han störs av gatans ungar-
- för att tyskarna har hyrt en av hans företagslokaler.
Skjold Hansen anser att han kan bestraffa cykelreparatörens grabb.
Dr Hansen meddelar Agnes att Røde har kommit till Sverige.
Agnes känner sig sviken av honom och börjar köpa upp gamla brickor-
- som hon målar och säljer genom Skjerns Magasin.
Hon vill köpa Katrines hus som hon hyr in sig i-
- men Mads är säker på att Katrine aldrig säljer det.
Januari - april 1945
Badanstalt
Men tvätta dem nu bara inte i för varmt vatten.
Jaså!
- Är det de som håller vakt nu? - De går vid gårdsmuren på kvällen.
- Den ene är gammal. - Ja, och den andre är en pojke.
Jag trodde väl att det var ni.
- Så fick vi vårt varma bad. - Karet var väl rent?
Ja, och vattnet var härligt varmt. Frun borde gå dit.
Nej, hellre då ljummet vatten från spisen.
- Känner ni inte lukten, Laura? - Vilken då?
Den sötaktiga lukten. Nu är det fläckar på skorstenen i rummet.
Målare Hansen ordnar det. Han säger att det är torven.
Den sista vi fick är rena gyttjan.
Det är som om det låg lik under golven och ruttnade.
Det kan frun säga till fru Hansen. Det är inte min avdelning!
- Det var inte för att irritera er. - Allt är bara ett enda virrvarr.
- Är det nåt annat? - Min Familie Journal kom inte.
De har sprängt det i luften, tyskvännerna. Tryckeriet, alltså.
- Vad händer härnäst? - Det blir nog Tidens Kvinder.
Gudskelov, målare Hansen, kanske ni kan få bort lukten.
Ni kan följa med mig upp.
- Får jag se om den är här? - Ja.
Får jag ge den mat?
Det är kallt, får den äta här?
Vi får besvär med din mor. Sätt skålen utanför och säng dörren.
Berätta inte för Frederik att jag har varit här, men...
Den är dansk, men man vänjer sig vid den.
Frederik säger att ni är ena fula fiskar.
För att det med pengarna inte blir ordnat.
Magister Andersen ska nog få sin minnesfond, och nevön...
Ja. Oscar... Han är ju lärare. som Frederik.
Han ska nog bli ihågkommen.
Han blir ju familjemedlem när Frederik och jag gifter oss.
Det finns många bestämmelser i tant Møhges testamente.
Enskild egendom är ju svårt att få Upphävd. Skål.
Frederik säger att det dröjer för att ni hade fått ärva annars.
- Sånt struntprat. - Det säger jag ju till Frederik.
- Varför blir det då inte ordnat? - För att det är krig, Misse.
Lag och rätt finns nästan inte. Och vi har ingen polis.
Varför kan vi inte själv ändra det?
Det blir problem när vi får lag och rätt igen. Gift dig, så löser det sig.
Det behövs en bröllopsgåva till Frederik.
Ge honom filten som skulle sättas ihop av kedjebrev.
Det blev inte mycket av det.
- Och lapparna du själv virkade? - Dem skickade jag.
Men när jag skulle få 128 lappar kom det bara sju.
Nån måste ha brutit kedjan.
Konsulinnan fick bara elva lappar-
- och det var först långt efter att den stackars konsuln hade dött.
Vänta med att gifta dig då.
Nej, då går det för mig som för de andra.
Fröken Friis blev ju aldrig fru.
Och överstens Vicki... Ja, hon är ju en slags fru...
Hon ville inte vara änka och nu är hon ju...
Varför är det så viktigt att vara fru?
Det är ju kvinnans lott.
Lilla mor var ju också fru-
- innan hon blev änka, som konsulinnan Holm är nu.
Gift dig då, Misse. Maude och jag håller ditt bröllop.
Hemma hos er? Då blir det som om lilla mor var med.
För att återvända till pengarna... Behöver du själv pengar?
Nej, jag bor ju hyresfritt och får 100 kr av kommunen.
Jag får för att spela hos fru Violet. Förmögenheten får inte röras.
Får du inte nåt av magister Andersen?
När man inte är gift tar man inte pengar av en herre.
- Vad är det för fula tankar! - Sån är jag.
Lilla mor sa alltid att du var en stygg pojke!
Rödspätteskinn... Det är otroligt!
Ja, det är duktigt.
- Och hur går det för er? - Jo tack, jag klarar mig.
Även om vi snart har tagit upp den sista torvbiten.
Då har ni förhoppningsvis tid att ordna en affär åt mig.
- Det måste stanna mellan oss. - Tvivlar ni på min diskretion?
Nej, men här ska diskretionen också omfatta den andra affärspartnern.
Det gäller Havgården.
- Där den nya folkparken ligger? - Där den nya vägen till sundet går.
- Den var ni ju med och betalade. - Så Korsbaek kunde få sin folkpark.
Och för att folkparken inte skulle hamna på Näset.
Kanske också därför.
Men nu vill Antonsen sälja Havgården, och den köper ni.
Jag?
Sen säljer ni den till mig med förtjänst utöver er lön.
Antonsen ska ha 60000 kronor kontant.
Om det är priset får jag lust att behålla gården själv.
Det är inte priset. Resten avräknas på annat sätt.
- Är Antonsen införstådd med det? - Ja.
Är det så att ni behöver bli av med lite pengar-
- och att Antonsen är ute i elfte timmen?
Jag vet inget om Antonsens motiv. Han vet inget om mina.
Men er förtjänst blir 10000.
- Förutom lönen? - Ja.
- Varsågod. - Tack.
Fru Jeppesen... Och fru Nielsen...
Fru Rumm... Om ni stannade längre om kvällen skulle ni tjäna mer.
- Det är maken. - Ja, han ska väl passas upp.
Om jag får gå hem och komma igen senare-
- skulle jag klara fler knappar och bälten.
Om det inte blir utegångsförbud...
- Kan ni inte bara stanna längre? - Nej, jag måste hem först.
Tack ändå.
- Var bor hon? - Hos fru Violet Vinter.
- Bodde hon inte på pensionat? - Hon hade inte råd längre.
- Äh, så trött jag är. - Gjorde du upp med alla?
Ja, och jag levererade brickorna till Skjern.
Jag hämtar pojkarna på dansen och sen bjuder jag på middag.
Hej, Fede.
Kein Bier, aber Kaffee, Tee und Sprudelwasser.
- Kaffee und Kuchen. - Sofort.
- Och här? - Två kannor av det vanliga teet.
- Det är stekt fläsk. - Och en stekt fläsk, Boldt.
Två kaffe och en dagens rätt.
- Det är nog Marie. - Hallå?
Ett ögonblick. - Frun...
Vad får vi, Marie?
Jaha, hej då.
- En fläsk till. - Har frun jobbat över?
Nej, hon ska äta på Postgaarden.
En dagens rätt.
Vad vill du ha? Kyckling?
Två kycklingar och en halv. Har ni öl?
Insmugglade, endast till mat.
Då ska jag ha två öl och två Chabeso.
- Vissa kan minsann. - Ni skulle också kunna.
Lilla mor lärde mig att aldrig slösa bort pengar på restaurang.
Jag måste hem och laga mat till Frederik.
När ni ska gifta er slutar ni väl med att spela?
Frederik anser-
- att det är viktigt att hålla sitt pianospel vid liv...
Tack... Han väntar ju.
Jag skulle inte göra det, Mads.
Som bankman måste du väl veta att så snart kriget är slut-
-börjar jakten på pengarna.
Knappast på dem som är deklarerade och beskattade.
Som det har varit har ingen deklarerat allt.
Jo. Jag, till exempel.
Din svärfar har ju överfört stora belopp som fruns enskilda egendom.
- Det sköts av Korsbaeks bank. - Och Iben lär ha fått arvsförskott.
- Det är inte heller min sak. - Hon är kanske inte din fru längre?
- Vad vill du med Havgården? - Stycka upp den.
Snart kommer folk att vilja bygga vid sundet.
Jag trodde att vi skulle äta.
Jag har städat. Bordet var ju inte avdukat.
Arnold var här på lunch. Han hade Hansi med sig.
- Vad den pojken kan kläcka ur sig! - Jag ser att han kan grisa ner.
Du har aldrig gillat barn. Är maten klar?
Potatisen ska bara kokas.
Jag har lagt pengar till dig där.
Du märker nog av att du sparar 50 kr genom att inte bo på pensionat.
De segrar som danska sabotörer har uppnått-
- mot tyska truppförflyttningar genom Danmark.
Danska patrioter har utfört angrepp på landets järnvägar-
- så att det inte anländer ett enda tåg till Tyskland utan försening-
- antingen till följd av direkta angrepp-
- eller för att man har måst omdirigera tåg pga. sabotage.
Dessa aktioner är ett effektivt bidrag-
- till de militära operationerna på väst-och östfronten.
Hans Christian?
- Det har hänt nåt förfärligt. - Låt mig höra det här.
Här är London. Vi har en extrakommuniké:
Hälsningar till Finn, Vilhelm, Troels...
...Rudolf, Stig, Stella, Bruno...
...Kurt, Kelvin, Laura, Verona...
Det där behöver du väl inte lyssna på?
- Vad är det som är så viktigt? - Vi har rinnande sot.
Vi också?
- Det är torven. - Det kan vi inte leva med.
- Om det vore det enda... - Nej tack. Var det nåt mer?
Misse ska gifta sig den 2 april och bröllopet ska hållas här.
Kan du inte få henne att släppa den vanvettiga idén att gifte sig?
Nej, hon är bindgalen.
Det var det. Jag ska...
- Hann vi prata klart? - Om vad?
- Havgården - Mads får den ju så billigt.
- Vad är det? - Det står en tysk i farstun.
Hur många är det?
Det är visst två till. De sitter i bilen.
Han frågar efter Ellen Skjern. Han är hövlig. Han talar danska.
Visa in honom.
- Vad önskar ni? - Mitt namn är Bent Godtfredsen.
- Träffas Ellen, född Jørgensen? - Nej, vår dotter bort inte här.
- Vet ni var jag kan träffa henne? - Nej. Vad gäller det?
Det är å kamraternas vägnar i ett sorgligt ärende.
- Vad har hänt? - Er dotters far har stupat.
Borde ni inte underrätta Holger Jørgensens egen familj?
Familjen är underrättad. Det här är en Väntjänst.
Vi lovade Holger att leverera det här till hans dotter.
Ja tack. VI ska nog vidarebefordra det.
Jag har känt Holger sen partiets start. Han var så stolt över henne.
Såvitt jag vet är det en ikon han skaffade i Ryssland.
En kamrat hade med den hem. Här är den, tillsammans med brevet.
Tack.
Vi trodde först att han var saknad. Men han blev kvar där borta.
Och det vet ni helt säkert?
Ja.
Han stupade på ärans fält.
Farväl.
Det är alltid de bästa som dör.
- Bränn det! - Mads...
Ellen ska aldrig få veta nåt.
- Nu vi hör vi inte mer från Holger. - Nej... Herregud.
Vad händer med Kristen?
- Han är kanske hemma. - Jag försöker ringa.
Vad ska allt det här föreställa?
- Vad ville de? - Det fick jag inte veta.
- Det fanns ju ingen i trädgården. - De kanske har kört fel.
De ränner som de vill ut och in hos folk.
Du får ta några risker. Ge mig nycklarna till kyrkan.
- Vad kan jag göra? - Ring Louis och städa upp här.
När kommer dr Hansen?
Be honom ringa tillbaka.
Han måste ha glömt att vi skulle spela. Tack.
- Vem är det? - Det är Iben Skjern.
Är det ni...?
Den är nog brand- och dyrksäker för vissa.
- Kristen kan komma fram. - Han är inte här. Varför tror ni det?
- Han gav sig av från sin brors hus. - Hur vet ni det? Var ni med?
Nej, men Ingeborg ringde och sa att det var falskt alarm.
Då har han varit här. Ni kan gott säga som det är till mig.
Mig kan ni lita på. Jag hatar dem.
Jag menar inte er, utan tyskarna.
- Så mig hatar ni inte? - Varför skulle jag göra det?
Får jag sitta? Jag har småsprungit hela vägen.
Det är en fin lägenhet. Ni var den klokaste av oss två.
Ni kan leva som ni vill, utan allt trassel.
Vi har nog alla vårt eget trassel. Vill ni ha en kopp te?
Har ni inget starkare?
Här har vi en skvätt.
- För det mesta bor jag inte hemma. - Var bor ni då?
Hos körskollärarens fru. När han slipper brunkolen flyttar jag hem.
Det var ju tur att ni var här nu.
- Det är lustigt... - Vad då?
Att jag sitter här.
Det första året jag var gift kunde jag ha flått er levande.
Först trodde jag att det var för att han hellre ville ha er.
Men det var också mitt eget fel. Jag skulle aldrig ha tagit honom.
- Men det har han väl berättat? - Nej, det har vi aldrig diskuterat.
- Vad pratar ni då om? - Det finns så mycket annat.
Musik, böcker och nu kriget.
Det är underligt... Kristen och jag talar aldrig med varann.
Vi tycker samma sak om kriget. Jag vet ju vad han sysslar med.
Men antingen bråkar vi eller så håller vi tyst.
Eller säger kvickheter till varann. Var är han nu?
- Ni har honom väl inte i skåpet? - Nej, han är långt borta.
Är ni ledsen att jag inte kan säga var?
Nej, det är ju det jag har försökt säga.
Ni kan gärna behålla honom.
Tackar för glaset.
Ta telefonen. Jag hittar ut själv.
Ja? Jaså, äntligen.
Det var inget särskilt, men du får nog komma hit.
Låter jag underlig?
Det beror nog på att jag har fått en stor present.
- Var är Boldt? - De har slagit ner honom.
Kassan...
- Den är tom. - Den andra kassan...
Den med ransoneringskupongerna? Den är också tom.
Hjälp till här. De har överfallit honom.
Har här varit slagsmål?
- Det borde polisanmälas. - Då får ni ringa till Buchenwald!
- Är det illa. Boldt? - Ja...
- Jag missunnar nästan fru Svendsen. - Du kan ju få platsen igen.
Det skulle vara för att få lov att se brudparet.
Inte skratta, det är sorgligt. Vad skulle fru Møhge inte ha sagt!
Ja, den gamla haggan.
- Hon vaktade dotterns dygd. - Och vad nytta gjorde det...
Hon daskade överste Hachel för att hon trodde han kladdade på dottern.
- Tala inte illa om de döda. - De är snart döda allihop.
- De kan kladda vidare där de är. - Där är vi kanske alla snart.
Nu blir tyskarna nog snart till slarvsylta.
Då får du väl hem Lauritz igen?
Honom ska man inte vänta sig förrän man ser honom.
- Nu åker jag till landet. - Det har du tid med?
Det gäller affärer. Vad trodde du?
- Måste han till sjukhus? - Det är bara köttsår och en stukning.
- Om Maren kan ta hand om honom... - Han verkade illa däran.
Det har blivit en sport att göra upp privat med svartabörshandlare.
- Det skulle inte skett på Sofus tid. - Var är Sofus Polis?
Han gick underjorden när de övertog polisen.
Vill ni inte ha en slurk, doktorn? Ni kan själv hälla upp.
- Jag ska egentligen på bröllop. - Det var så sant...
Vill ni vara snäll och hälsa den kyska bruden?
Ursäkta...
- Där är du ju äntligen. - Vad är det man hör?
Att ni har druckit du-skål med fröken Friis.
- Har vi druckit på det, Louis? - Nej, det var bara på tiden.
- Då får man lyckönska. - Till vad då?
Då ska ni ju... Liksom Frederik och jag.
Så långt går det tyvärr aldrig, fröken Misse... fru...
Andersen.
Fru Møhge Andersen. Det är vad jag tycker att jag bör kalla mig.
- Inte sant, Frederik? - Jo, gör du bara det.
Jag heter Oscar och min hustru fru Margrethe Oscar Andersen.
Kurt heter Kurt Oscar Andersen-
- och pysen där heter Robert Oscar Andersen.
- Så heter det nu för tiden. - Jaså?
- Är flytningen klar? - Ja.
Men det var svårt att få Frederiks saker på plats.
- Ni tog väl inte med er allt? - Nej, grabben där fick matsalen.
I den serverade din tant så många goda måltider.
Ja, och det förpliktigar, vilket jag också sa till Margrethe.
Men sitt sovrum får Frederik med sig. Det står i mitt gamla rum.
Jag har ju legat i mors säng i mors sovrum...
...sen den gången.
- Tur att lägenheten är rymlig. - Ja, annars kunde vi inte vara där.
Frederik hade ju så mycket med sig, och mors saker ska få vara kvar.
Du borde smaka på tungan, Oscar.
- Så ni två fick ledigt från skolan? - Vi har löss.
- Skolan har löss. Den är stängd. - Så förfärligt.
Margrethe har varit där med luskammen.
- Jag har haft skabb! - Helle, sånt talar man inte om.
Misse, det krävs det nåt särskilt för att värma upp matsalen dessa dagar.
Men denna dag är ju också nåt alldeles särskilt.
Du går in i ett nytt liv, och du har valt den här dan-
- för att det var din mors bröllopsdag.
Hon valde säkert samma dag för att det var Slaget på redden.
Sån var hon, en mäktig kvinna-
- som hade sinne för nationens storhet-
-och värnade om sig in i det sista.
Ja, sån var lilla mor.
Även om tant Møhge lärde dig att göra motstånd-
- så har ditt hjärta kapitulerat till sist.
Du har helt utan hjälp från oss andra funnit den man-
- som du nu ska "dela bord och... säng med".
Fy, Hans Christian!
Tänk om tant Møhge kunde höra dig.
Låt mig nu tala till din brudgum. - Vi har känt Misse i många år-
- och sett tant Møhge skydda Misse mot livets onda sidor.
Vi hoppas att ni, Frederik Andersen, ska göra detsamma.
Ni ska alltid vara välkommen i detta hem och hos Misses andra vänner.
Lita på att jag ska komma.
Låt oss utbringa en skål för brudparet.
Två som vågar gifta sig i mogen ålder och i en så ond tid.
De delar nog vårt hopp om att Danmark snart blir fritt.
Länge leve brudparet!
Hurra, hurra, hurra!
Hurra!
Även om det inte blir nåt av det måste du smaka mitt te.
- Vad är det för nåt? - Våra egna äpplen och lite blad.
Det smakar jättegott. Det kan du börja fabricera!
Du med dina fabrikationer! Jag har nog att fabricera här i huset.
- Sånt hinner jag aldrig mer. - Du måste ha mycket annat att sköta.
Eftersom du kan lägga så mycket pengar på ett hus.
- Men det finns ju andra hus än mitt. - Inte som det, nästan mitt i stan.
Jag har gått och tänkt på vad jag kan göra med det.
Där kunde bli mycket plats. Jag har ju dragit in wc och så.
- Jag räknade ju inte med det. - Varför kom du, då?
För att försöka. Även om din svärson sa att jag borde låta bli.
- Sa Mads det? - Han slog till på köpet vad om det.
Det trodde jag inte Mads sysslade med.
Det är väl bara för att han var så bombsäker.
Det kan väl inte vara mycket han slog vad om?
Jo, för han sa att han kände dig utan och innan.
- Jaså, det tror han att han gör? - Ja.
Annars hade han väl inte slagit vad om 200 kronor.
Tack för teet.
Jag vill ner till mitt bankfack.
Mads, ett litet ögonblick...
Det här är papperen. Bankdirektören kommer strax.
Vad är det jag hör? Att vi snart får höra bröllopsklockor?
- Kriget ska helst vara slut först. - Det kan inte dröja länge.
- Jag förstår att ni söker lägenhet. - Ja, vi bor på pensionat.
Skulle ni vara intresserade av de nya kommunala bostäderna?
- Jo, men kön är lång. - Jag kan lägga ett ord för er.
- Kan man det? - Vi får se.
Jag känner borgmästaren. Han är ordföranden där.
Ni anar inte hur glada vi skulle bli! Tusen tack, direktör Skjern!
- Det må jag säga. - Nästan för bra för att vara sant.
- Du ska gå i kväll, inte sant? - Ja.
- Jag visste det när jag såg honom. - Nu dröjer det högst några veckor.
Det blir underligt att ha varann varje kväll.
Och natt, inte att förglömma.
- Då var det farväl-snittar. - Vi ska faktiskt gå nu.
Frederik och jag stannar. - Inte sant, Frederik?
Oscar, nu har tungan kommit på bordet igen. Kom hit, pojken min!
Ursäkta.
- Gick det som det skulle? - Ja, allt blev hämtat.
När det här är över, hur blir det då?
Då blir det som i sagorna. Alla får varann-
-och lever lyckliga i alla sina dar.
Det låter nästan för bra för att vara sant.
- Det var nån som sköt. - Det är inte på vår gata.
- Ni klarar gasransoneringen nu. - De använder ju två koklådor nu.
- Var har du fått tag på den? - Från din brors bytescentral.
Att nån byter bort Brahms pianotrio! Hellre då de sista kläderna.
Då får man ligga i sängen tills kriget är slut och lyssna på Brahms.
Den där tar trion tag i när vi får tid igen.
- Det är svår, klarar vi den? - Ja, då klarar vi allt.
Allt.
Hallå? Ja...?
Det är Louis.
Ja?
De har skjutit Poul.
Är han...?
- Ja, Martin trodde det. - Ja, men du sa ju att det gick bra?
De väntade på honom när han kom hem.
Det måste finnas en angivare. Louis och jag går under jorden.
Du utrymmer det som måste bort här.
Sen flyttar du hem till din syster.
Om det är nåt, bara det minsta, vet du vad du ska göra.
- Det får inte hända dig nåt. - Jag klarar mig.
Säg det till Mads. Det som ska sägas.
Det förvånar mig inte.
Jag har ofta varnat min bror men han gör som det passar honom.
Det andra... är ju fruktansvärt.
- Han skulle ju gifta sig med... - Det gör det inte mindre hemskt.
- Jag måste bort till banken. - Är det nåt jag kan göra?
- Vet ni var Iben uppehåller sig? - Det har hon själv berättat för mig.
- Talar ni med varann? - Vid vissa tillfällen.
- Hon bor hos en väninna. - Vad är det för en röra?
Förlåt, jag har väl en mani att allt ska vara på rätt plats.
Det är nog lättare med affärer än med människor.
Det var snällt av er att komma.
- Styrelsen kommer klockan 11. - Bankdirektören...?
Han blev tvungen att resa, men arbetet måste ju gå vidare.
Det var ju en chock, också att hon kom hit på morgonen.
Jag vill gärna tala med henne.
Varför skulle jag inte gå hit? Arbetet måste ju göras.
Nu saknar vi ju...
Alla hade förstått om ni hade stannat hemma.
Poul blev skjuten strax utanför pensionatet.
Jag visste med detsamma att det var han.
- Känner ni ingen där borta? - Jo, men de var också upprörda.
Efteråt när de stod och ropade på gatan och ambulansen kom.
Det var så förfärligt.
Ja, jag är hemskt ledsen.
Det stod en sinnessjuk man och ropade på nattro-
-på en balkong ovanför.
När vi sen försökte sova stod han och brölade om nåt.
Clausens Pensionat ligger ju annars i lugna kvarter.
Det lät som om det kom från fröken Møhges hus.
Det var så ohyggligt, som en förbannelse.
Om ni tror på Gud vet ni ju att allt ytterst har en mening.
Och det är aldrig en förbannelse.
Jo... för mig går det alltid illa.
Här ska vara sovrum och dusch.
- Var då?! - Nej, i lägenheten under.
- Kan du ta den? - Huset är ju mitt nu.
- Vad händer här? - Här håller affären till.
Och jag ska bygga ut här. Jag behöver inte hönsgården.
- Det är ju fint med höns. - Ja, du har ju bara ätit dem.
- Men sjömannens lägenhet, då? - Där behåller vi maskinerna.
Om han inte kommer hem slår jag ner hans vägg, så hänger allt ihop.
Nej, när det har bott nån här så måste det hyras ut igen.
Få tag på en murare och snickare.
- Om Lauritz kommer hem. - Då gör han stora ögon.
Det är ju meningen.
Ska du inte ha överlåtelse- handlingen med i kassalådan?
Nej, den ska först med en sväng på stan och visas upp.
Hej, har du sett gråsparvarna borta hos Varnaes?
Det är 50 kragar med hålsöm. Jag ska bara upp till chefen.
- Jag kan ta emot kragarna - Nej, det är en privatsak.
Ja, kom in.
Jag sa till Gudrun att vi hade avtalat möte.
Det stämmer ju också.
- Huset är mitt! - Det var som...
- Där svor ni nästan, va? - Har Katrine sålt sitt hus?
- Hon har visst köpt mark. - Det låter troligt.
Det må jag säga!
- Jaså, ni kom ihåg det. - Självfallet.
- Ni glömmer aldrig nåt med pengar. - Det är inte det enda jag minns.
- Vi kan fira begivenheten. - Inte om ni bara har cigarrer.
Den står här till den dagen då kriget slutar, då ska man ju fira.
- Vi ska ha kaffe och wienerbröd. - Hur många damer har ni nu?
Vi kan bara vara sex med mig. Och så de som sitter hemma.
Några syr kragar av det nedersta bak på skjortorna.
- Ska vi...? - Klump, herr Skjern!
- Klump! - Klump? Det har Jag Inte hört förr.
- Leve kungen, ut med packet! - Är det så man säger nu?
Jag har lärt det av er svärfar.
Jaha, då så... Klump!
Just för att vi hatar brutalitet och hatar att makt ska vara rätt-
- vill vi inte låta oss infångas av den tyska kampanjen-
- där Goebbels vill slå medlidandets mynt-
- av stackars bombade, hemlösa och oskyldiga tyskar.
Tyskarna var motbjudande som segrare och är ynkliga förlorare.
Nu ska flyktingströmmarna tala deras språk...
Det går så snabbt att man knappt hänger med.
Vad vill du nu, Ulla?
Det blir ju inget av det där med lägenheten nu.
- Du kan få Arnolds rum. - Det har ju fröken Jørgensen.
- Det kan vi ändra på. - Men hon, då?
- Hon kan väl bo på pensionat igen. - Hon tjänar ju inte så mycket.
- Hon uppskattar inte att få bo här. - Hon hjälper ju till mycket.
När då? De arbetar ju dygnet runt hos Agnes Jensen.
Hansi kunde ju sova hos henne när han är här. Men det vill hon inte.
- Hon behöver väl sin sömn. - Det gör vi alla. Får du din?
Du har ringar under ögonen och gör inget åt dina kläder.
Sörja, det får man. Det kan vara vackert, om man gör det på rätt sätt.
Med huvudet högt och passande kläder.
- Som när jag miste Arnolds far. - Jag var så liten då.
Hela byn talade om hur vackert jag bar det.
Mamma berättade att ni levde som hund och katt.
- Går du? - Ja, Jag måste hem och sova.
Sov då också på om du vill flytta hit.
Ulla?
Jag har hört det. Jag är så hemskt ledsen.
- Om det är nåt jag kan göra...? - Ja, låt mig vara i fred.
Jag vill ju bara... Jag vill gärna hjälpa till, om...
Hjälpa till? Med vad då?
Det bästa som har hänt är att du flyttade hem till oss.
- Tro inte att det varar för evigt. - Du fyller ut så bra.
- Menar du att jag äter för mycket? - Du vet vad jag menar.
Ulrik och Regitze ser vi nästan aldrig.
Tågförbindelserna från Köpenhamn är ju inte de bästa för tillfället.
Helle säger att skolan är stängd.
- Stuvar de in flyktingar där med? - Nej, men Hitler är död.
- Vem har sagt det? - Fröken Mikkelsen.
- Tänk att vi skulle höra det från dig. - Hon borde nästan få en kaka.
Har ni hört det? Det påbjuds att man flaggar på halv stång i tre dar.
- Så synd att vi inte hittar flaggan. - I gengäld kan vi hurra.
- Om Laura hittar nåt att Skåla i? - Bara tyskarna inte hör oss.
- Den ene är gammal och skröplig. - Den andre är i skolåldern.
Inte ens fröken Hollenberg kunde falla för nån av dem.
Där har vi minsann Misse.
Vi har ju inte sett dig sen bröllopet!
Det var en överraskning. Varsågod, sitt ner.
Ja, nu är han ju död.
- Ja, äntligen, det lättade! - Stanna här och fira det.
- Är det så ni ser på det?! - Vad skulle tant Møhge ha sagt?
Lilla mor skulle kanske inte ha gillat honom.
Det tänkte jag själv sen. Men ändå...
Helle kom hem och berättade det. De har stängt skolan.
Frederik undervisade ju inte mer, så hur...
- Hur mår han förresten, din Frederik? - Han ligger där hemma.
- Han fick ju en otäck förkylning. - Jaså, är han sjuk?
Nej. Jag har Ju berättat att han är död.
Död?!
Stackars Misse...
Att du inte fick vara gift längre.
Men jag fick ju bli änkefru-
-precis som lilla mor.
Ansvarig utgivare: Anders Melin